Превод: Bakuramariks @Отаку България http://otaku.bg/
Едно, две, три, та-да!
Минамито Юи е приета в "Оуми"!
Честито, Юи-чан.
Благодаря.
Защо си си облякла униформата? Все още е март месец.
Купи я още в деня, в който изпитите приключиха.
Така ни показва, че наистина е преминала.
Юи, кога смяташ да се преместиш в общежитие?
Досадно ми е, когато всеки път нахлуваш в леглото ми.
Това е нещо, което пазих в тайна.
От тази година академия "Оуми" спира осигуряването на общежития.
Задръжте секунда!
Значи ще останеш в стаята ми цели 3 проклети години?!
Все пак не мога да живея сама.
Засега това е добре, ами лятото?!
Какво ще правя аз, когато ще се събуждаш всяка сутрин гола?!
Ще се събудиш и какво?
Не мога да кажа.
Юи има навика да се съблича, докато спи.
Пържените картофки са много вкусни, госпожо.
Наистина ли?
Ей ти...
Джунпей, махни си крака!
А, да. Утре е Белият ден. Купил ли си сладки? *Белият ден е същото като св. Валентин, където момчетата връщат жеста на момичетата за шоколада им.*
Опитваш се да смениш темата, нали?
Мислиш ли?
Даже и да е скапан шоколад, трябва да върнеш жеста, ако се наричаш мъж.
Ще дойда с теб и ще реша какво да вземеш. Да тръгваме сега!
Ако не идем сега, магазините ще затворят!
Ние ще тръгваме, оджи-сан, оба-сан.
Мразя такива магазини.
Джунпей!
Можеш ли да ми купиш това като подарък за преминаването ми?
Тъпа ли си?
Уж каза, че ще избереш нещо за мен.
Не избирай неща за себе си!
Ама...
Сам ще реша!
Това и това.
Защо, защо?
Ще купуваш само шоколади, но ще вземеш от различни видове?
Коя харесваш повече - Сацки-сан или Тоджо-сан?
Стига си ми дотягала.
Разликата между двата шоколада е само 200 йени.
Но както и да го погледнеш, този с мечето е по-добрият.
Добре.
Служителите само ни зяпаха, понеже викаше.
Но така и не ми каза коя харесваш повече.
Е, няма значение. Утре ще е денят на Джунпей и разбитите сърца.
Говори, каквото си искаш!
Искаше ми се и аз да бях дала шоколад на някого.
Не говори така, когато просто искаш да ти дам нещо.
Нишино...
Отдавна не сме се виждали.
Май си по-висок от преди.
Не съм те виждал от 3 месеца.
Така е.
Чао.
Този шал!
Джунпей, тя... шоколадите! Спомняш ли си домашно приготвените шоколади...
Нишино-сан ги е направила.
Какво говориш?
Те бяха на Сацки.
Не е така.
Бях се изгубила след изпитите,
а Нишино-сан ми помогна и ми каза.
Не може да бъде.
Но тези шоколади бяха толкова вкусни, че сякаш бяха купени от магазин.
Единственият човек, който може да приготви нещо такова, е Нишино.
Тя ми каза: "Благодаря ти, задето хареса шоколадите, Джунпей-кун".
Джунпей!
Защо ми го каза чак сега?!
Нишино!
Шоколадите ти бяха страхотни. Благодаря ти.
Благодаря, че се досети.
Но щеше да е по-добре, ако ми беше благодарил по-рано.
Права си.
Всичко, което приготвиш е прекрасно, Нишино.
Тя наистина е сладка.
Не осъзна преди онова момиче да ти каже, нали?
Момиче?
Момичето дето беше с теб преди малко, Юи-чан.
А, да. Приеха ли я в "Оуми"?
Да.
Това значи, че през април ти ще си й сенпай.
Нямах представа, че ще те срещна.
Джунпей-кун.
Бях помолена да изпълня една поръчка, така че - чао.
Почакай!
Утре е Белият ден, нали? Трябва да ти дам нещо. Кажи какво искаш?
Нищо.
Но...
Дадох ти онези шоколади от признателност.
И сметнах, че всичко ще е окей, ако не знаеш кой ти ги е дал.
Защото, през малкото време, в което излизахме... имам чувството, че порастнах малко.
Дори влязох в "Оуми".
И не се научих само да готвя - научих се да правя най-различни неща.
И ако излизаш с някоя друга, не смятам, че е уместно да се дистанцирате един от друг.
За Нишино моето съществуване е...
... нещо от миналото й.
Джунпей-кун, кола!
Глупак!
Ако всеки път блееш така, ще вземеш да умреш.
Извинявай.
Дори и докато излизахме не сме били така близо един до друг.
Шегувам се. Извинявай. Казах нещо странно.
Аз ще тръгвам. Чао, Джунпей-кун.
Нишино!
Какъв съм кретен.
Дори и да е невъзможно Нишино да се върне...
Джунпей, какво е станало?
Дръж, забрави си го.
Юи, давам ти го на теб.
Но Джунпей... Почакай, Джунпей!
Аз съм недостоен.
Аз...
След като се разделихме...
Аз не...
Аз не съм се променил!
Джунпей!
Днес е Белият ден.
Не си забравил подаръците, нали?
Искам да кажа, че следващата година може и да не получиш шоколад.
Знам.
Какво ли ще ми подарят днес?
Всичко става, ако е от приятеля ми.
Какво има, Манака-кун?
Заповядай. Днес е Белият ден.
Нямах много време и трябваше да го купя от магазин. Съжалявам.
За първи път правя това и малко ми е неловко.
И при мен... беше за първи път.
Извинявай. Зная, че все пак е Белият ден, но получаването на такова нещо...
Щастлива съм!
Какво е това? Печатът с формата на сърце е прекрасен.
Сигурно.
Купих го от магазин и не ми пукаше за печат и тем подобни.
Не се прави на идиот. Бъди по-искрен, скъпи мой.
Ясно. Купил си нещо още по-красиво на Тоджо-сан.
Еднакви са.
И на Тоджо дадох същото.
Извинявай. Честно казано, това ме тревожеше.
Защото смятах, че моят шоколад имаше гаден вкус.
Относно това...
Сацки, къде ми бе оставила шоколадите?
Какво говориш?
Не беше ли в кошчето за боклук до автомата за напитки до къщата ти?
Но наистина се провалих с тях.
Трябваше да се сетиш, че е нещо, което би изхвърлил.
Но все пак си ги открил.
Да.
Някакси кошчето ме зовеше.
Страхотно! Може би имаш психически сили, Манака.
Радвам се, че намери шоколада ми.
Съжалявах, че го бях изхвърлила.
Бях на 7-то небе, когато ми каза, че бяха вкусни.
Не съм те излъгал.
Извинявай.
Излъгах те.
Няма начин да са тук.
Св. Валентин беше преди месец.
Трябваше да се сетиш, че е нещо, което би изхвърлил.
Дори и да са гадни.
Иска ми се да ги хапна. Твоите шоколади.
Но, колкото и да му мисля,
вкусът им беше на шоколади, които Нишино е направила.
Може би на мен ми предстои да порастна малко.
Манака-кун.
Днес ми беше много забавно. Благодаря ти.
И на мен ми беше забавно.
Наистина ли? Радвам се.
Като спомен за днес, Манака-кун...
Тоджо.
Джунпей-кун.
Манака, и мен също.
Джунпей-кун.
Манака-кун.
Джунпей-кун.
Манака-кун.
Джунпей, събуждай се!
Беше ме помолил да те събудя рано днес.
Няма ли да се срещаш с Комияма-кун днес?
Толкова късно ли е станало?!
Ще закъснея!
Не можа да се събудиш, защото цяла вечер гледа DVD-та.
Замълчи!
Ще закъснея!
Странно.
Няма ли просто да отива да гледа филм с Комияма-кун?
Пазих го в тайна от Юи, но...
Обещах на Тоджо, че днес ще гледаме филм заедно.
Това е първата ми среща с нея, а аз се успах!
Извинявай.
Закъснях.
Не.
Аз току-що дойдох.
Ясно.
Хубаво.
Добре ли си?
Да, определено съм добре.
Питам се дали ще успеем навреме за филма.
Да, до филма има още много време.
Забелязвам ученици.
Курокава-сенсей!
Вие двамата, какво правите?
"Какво" ли...?
Не правим нищо лошо.
Нали, Тоджо?
Да.
Не правите нищо... добре тогава.
Задачата ви е следната:
В този магазин за санитарни материали
трябва да купите тоалетна хартия, която я продават на много добра цена. Трябва да се наредим в опашката.
И колко ще продължи това?
Около час.
Какво?! Трябва да стоим тук един час?!
Естествено!
Искаме да помогнем, но...
Добре казано!
Ето това ви прави мои ученици. Да вървим!
Радвам се, че взех три пакета.
За да купи три пакета тоалетна хартия...
... се редихме на опашката цял час.
Не е ли е супер?
Следващият семестър ще ви пиша хубави оценки.
Скоро е събранието на класа, нали?
Не обръщай внимание на тези дреболии.
Манака-кун, филмът...
Извинете ни!
Добре, пак ще ви поискам помощта!
По чудо успяхме.
Страхотно е.
Имаме еднакви интереси.
Не трябва да се безпокоя за маниерите ми.
Смеем се на еднакви сцени.
Вълнуваме се на еднакви сцени.
И...
... плачем на еднакви сцени.
Беше добра история.
Филма бе хубав и аз седях до Тоджо.
Много приятно чувство.
Какво беше това?
Очаквах нещо ектравагантно, а то беше скучно.
Кое е това момиче?
А главният герой беше слабак.
Не бе силен, но все пак тръгна.
Кой би си рискувал живота?
Няма обяснение.
И на всичкото отгоре, неговите дружки биват победени един след друг.
Толкова е тъжно, че чак не мога да заплача.
И компютърната графика бе слаба.
Какво?
Манака-кун.
Не прекалявате ли малко с думите?
А не бях ли права?
Знаете ли колко труд е положил състава?
Най-важното е съдържанието на филма.
Тоест, колко впечатлява зрителите чрез съдържанието си.
Кога е направен, какъв е бюджета... това са само цифри.
Но филма си има и някои хубави неща.
Кои? Кажи ми, ще те изслушам.
Например - всеки негов приятел е уникален.
Наистина?
Дори не забелязах с какво се различават един от друг.
Сцените с битките и подземията също бяха невероятни!
И защо?
Само ако бяха направили бойните сцени с мечовете грамотно... иначе не става.
И аз така мисля.
Това е било.
Проблема е в начина, по който са представени бойните сцени с мечовете.
Но на него му е забранено да го използва.
Виждаш ли? Филма хич не ме впечатли.
Така е.
Не е така!
Само критикуваш филма, не е ли е по-добре просто да му се наслаждаваш?
Има хора, които използват други методи, когато не могат да победят с думи.
Зарежи. Да вървим, Тоджо.
Извини ме, че прахосах от ценното ни време.
Няма нищо.
Какво?
Тръгваш си заради гаджето си?
Вероятно дойде на кино
само, за да й държиш ръката, погълнати от леката светлина.
С едно дума - отвратително.
Колко унизително.
Унизително, унизително, унизително!
Толкова съм унижен, че забравих да взема една брошура.
Манака-кун?
Как си?
Какво?
Добре съм си. Има много надути момичета като нея.
Но...
Не мога да се съглася с казаното от нея.
На мен ми хареса филма.
Но тя посочи местата, за които аз не бях така сигурен.
Манака-кун.
Жаден ли си?
Да отидем да купим сок.
Добре.
Точно така.
Целта на днешния ден е да прекарам повечко време с Тоджо.
Къде да идем?
Където пожелаеш.
Не, където ти пожелаеш.
Манака-кун, моля те, избери.
Ами тогава...
Добре дошли и добър вечер.
От всички места, точно тук ли?!
Трябваше да избера нещо по-изискано.
Точно.
След това можем да отидем на караоке. За среща е нормално.
Искаш ли после да отидем на караоке?
Караоке...
Извинявай. Не ме бива.
Много се изнервям, когато пея пред хора.
Моля те, всичко друго, но не и това!
Разбирам. Добре.
Лошо. Смени темата, смени темата.
Вчера имаше комедийно състезание по ТВ, нали?
Беше интересно.
Прости ми.
Вчера цял ден четох една книга.
Книга?
Да.
А аз отдавна не съм чел.
Още един провал.
Какво да сторя?
Не мога да намеря обща тема.
Толкова ли са различни интересите ни?
Може би разговор относно романа й е добра идея.
Но не може все за това да говорим.
А най-сетне сме на среща.
Какъв съм неудачник.
Манака-кун.
Филма ти бе интересен, нали?
Онова момиче каза някои груби неща.
Наистина във филма имаше моменти, които можеха да се направят по-добри.
Но на мен ми хареса.
И поплаках, защото бях трогната.
Важни са чувствата, нали?
Не трябва да ги смесваш с мненията на останалите.
Тоджо!
Права си.
Аз също се трогнах.
Ако беше казала, че ти е бил скучен, нямаше да зная какво да кажа.
Като в последната сцена!
Главният герой се справи добре.
Нещо като "Аз съм победителя!".
Да! Много се трогнах на първата сцена на войната.
Беше страхотна.
Да, така е.
Толкова лесно се създава напрежение.
Стана малко късно.
Толкова бяхме погълнати от разговора ни.
Какво има?
Знаеш ли, има още едно място, където искам да ида.
Добре. Къде?
В книжарницата.
Книгата, която си чела вчера... Как се казва?
Помислих си, че бих могъл и аз да я прочета.
Не е нужно да я купуваш. Аз ще ти я дам.
Благодаря ти, но я искам за себе си.
Но тя е скъпичка.
Непременно ще я прочета.
Пази се!
Извинявай.
Извинявай, Манака-кун.
Това чувство на мекота.
Щастлив съм!
Някой се удари доста силно.
Ние ли сме виновните? Ами тогава ще дам газ!
Как беше филма, Мисузу?
Отвратителен.
Както винаги.
Но...
Не е ли е по-добре просто да му се наслаждаваш?
Срещнах един интересен тип там.
Превод: Bakuramariks @Отаку България http://otaku.bg/